Една дръж
двеста махни

chitanka.info

Събрали се лисицата и котката. Наговорили се да отидат заедно и да търсят нещо за ядене. Отишли в една градина, имало зрели круши и рекли да си хапнат. Котката рипнала, та се качила на крушата, а лисицата отдолу само блещела очи в крушите. Котката захванала да пуща круши от дървото, лисицата ги събирала. А котката била с къса опашка, та лисицата й казвала „къса“, а лисицата била лиса, та котката я викала „лиса“. Лисицата рекла:

— Къса, къса, ако се зададе стопанинът на крушите с кучетата, коя ще хванеш?

— Мен ми е лесно — рекла котката. — От крушата долу, а оттам — хоп на друго дърво. А ти, лиса, какво ще правиш ДОЛУ?

— А, аз знам двеста и двайсе — рекла лисицата, — натам с опашката, насам с опашката и кучетата ще ми гонят само опашката, а аз ще си избягам.

— Море, лисанке, една дръж — рекла котката, — махни двеста и двайсе.

Както си приказвали така, ето ти и стопанина на крушите и захванал да насъсква кучетата. Котката си знае едната: рипнала от крушата долу, оттам се качила на друго дърво и се скрила в клоните. А лисицата с нейните двеста и двайсе погнали я кучетата. Тя беж, кучетата по нея; тя кръшкала насам-натам, мамила ги, а те я стигнали и хванали за опашката. Лисицата се дръпнала, колкото може, и опашката се прекъснала, та едва се спасила с мъка.

После лисицата се ядосала, че на котката нищо лошо не се СЛУЧИЛО, а тя хем по-хитра, хем останала без опашка. Па като си отминал стопанинът с кучетата, отишла под дървото и почнала да се присмива.

— Къса, къса, защо си такава къса?

Лисицата искала да разсърди котката, да слезе от дървото и тя да я удави. Ама котката си седяла кротко горе и думала:

— И аз къса, и ти къса! Една дръж, махни двеста и двайсе!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.